EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
TIDLIGERE
Hvis du våger å heve hodet over prekestolen,
vil dekanen komme og slå det av deg.
Jeg konfigurerer en urverksfigur,
som skal ha kjolen.
Vi skal avdekke henne i Mr. Dipples selskap.
Du sa at dekanen ville selge Pye Street.
Jorden er verdt hundre ganger den verdien.
Hvis de tømte slummen, ja.
Pesten gjør det for dem.
- Kjenner du ham? - Nei.
Men jeg kan vise deg hvor han er fra.
Gud gråter for oss
her i Westminster.
Der den gulbleke rytteren...
...vandrer.
Der djevelens sverd
hugger oss ned.
Der hans avskyelige
og onde pest
siver...
...inn i sjelen...
...til alle dem som har vendt...
...himmelen ryggen.
Ta dette til sognepresten i Saint Johns i Pye Street.
"Der djevelens sverd
hugger oss ned.
Der hans avskyelige
og onde pest siver inn i sjelen
til alle dem som har vendt himmelen ryggen.
For dette er djevelens arbeid.
Det Gud har drevet ut.
Og når Gud,
i sin sorg og sin hevngjerrighet har sluppet løs,
- for å straffe vår fordervelse..." - Det holder!
Jeg har hørt nok av dette.
Du sier
at vi selv har skylden
for alt det skrekkelige som omgir oss?
Du sier at Gud selv straffer oss
for ikke å gjøre noe annet enn å leve livene våre?
Nei!
Denne sykdommen
er ikke fra Guds hånd. Det er ikke djevelens arbeid.
Denne giften, her i Pye Street,
er i selve vannet.
Brønnen har blitt forgiftet med vilje av menneskehender!
Dette er ikke Guds ord.
Dette er løgner,
uttalt i løgnens hus!
Det er nok!
Hva fant du ut?
Et skip skulle legge til kai for tre uker siden, med tømmer og is.
Det kom aldri.
Det er i karantene på grunn av pest.
Vår døde venn kom fra det.
De brakte pesten til London med vilje.
Hvor er mannskapet?
Satt i karantene på land.
Og hvor gikk de i land?
Kom, jeg skal vise deg.
Dette er ikke et sted å sette noen i karantene.
Dette er et sted de blir glemt.
De er der oppe.
"Herren er min hyrde.
Om jeg enn skulle vandre i dødsskyggens dal,
frykter jeg ikke noe ondt."
Vis deg.
Ordene dine på prekestolen i dag kan ikke oversees.
Av dekanen?
Av den allmektige Gud.
En mann lager alltid én av to lyder når han vet at det er over.
Det er nederlagets klynking.
Det er ikke et skrik, bare en hiksting i halsen,
som et barn som har mistet sin mor.
Så er det den andre lyden
som en som klatrer opp av en brønn,
men jo mer han...
...trekker i repet,
desto raskere kommer repet løs.
Hjertet ditt er sterkt.
Flytt dere! Kom hit. Bakerste rad.
Bakerste rad! Kom igjen.
Kom hit!
Å nei.
Å nei. Nei!
Var det min skyld?
Mord!
- Få tak i sognevakten! - Der oppe.
- Hvor er han? - Han er på taket!
Der!
Kom igjen, ta ham!
Kom an! Der!
Hva så du, overkonstabel?
Jeg så morderen.
Jeg så ansiktet hans.
Jeg så mannen som rømte, politibetjent.
Drapsmannen vi ser etter, er John Marlott.
Hør på meg.
Du vil ikke gjenta dette for noen,
før du har gjentatt det selv
- og tenkt på hvordan... - Jeg så ham selv.
- Det er ham. - Dette er en besettelse,
og jeg vil ikke tolerere det fra min beste mann.
Gå hjem, Joseph.
Du er suspendert inntil videre.
Hallo?
Jeg hørte en lyd.
Beklager, Mr. Dipple. Det er min feil. Jeg har skylden.
Er du frisk?
Jeg skremte meg selv i mørket. Det er alt.
God natt.
Jeg vet det er sent, men det skjedde akkurat noe merkelig.
Joe, hva er galt?
Jeg så noe i natt som...
De tror jeg er gal.
Kom, så.
Sett deg her borte.
Så...
Fortell meg hva du så.
Jeg så John Marlott.
- John Marlott? - Jeg vet hvordan det høres ut.
Men Marlott lever igjen, og dreper igjen.
Jeg har...
Jeg har ingen forklaring, bortsett fra mine egne øyne og ører.
Hvis du sier det, tror jeg deg.
Det er tre år siden Flora ble drept,
- og hele tiden har det vært... - Du har stengt det inni deg.
Hver gang du sier navnet hennes,
legger du det bak deg, men det er ikke å begrave det.
Jeg sviktet henne, Queenie.
Jeg sviktet henne.
- Jeg skulle beskytte henne. - Du sviktet ikke noen.
Det var forferdelig.
Men du kunne ikke stoppe det, ingen kunne det.
Denne gangen kan jeg det.
- Denne gangen kan jeg stoppe ham. - Bra.
Og så frigjør du deg selv.
For du har klandret deg selv for lenge, Joseph Nightingale.
Du sa noe skjedde i kveld?
Det er ingenting.
Bare vinden i mørket, og...
...min tåpelige fantasi.
Ikke tenk på det.
God morgen.
Takk.
Jeg vil be deg om en tjeneste.
Ja?
Jeg har blitt invitert til en stor begivenhet i kveld.
Invitasjonen er for to personer,
og jeg håpet du kunne bli med meg.
Jeg har ikke ferdighetene som trengs for å omgås slike mennesker.
Ikke jeg heller, Mr. Martins.
Jeg er litt overveldet av tanken på det.
Jeg tror du er den eneste som vil forstå nervøsiteten min.
Hvis du ikke har passende klær, kan jeg skaffe det.
Du gjør det vanskelig å si nei.
Du kan gjøre det?
FREDERICK DIPPLE INVITERER MRS. ESTHER ROSE MED FØLGE
Sir Robert.
Min kjære dekan.
- Mr. Renquist. - Innenriksminister.
Det er uheldig at den triste saken
med drapene hemmer våre tilsvarende bestrebelser.
Jeg klandrer avisene som forsterker allmennhetens frykt.
Vi er tett på å pågripe den skyldige.
Jeg tror det var enda et drap i Pye Street i går kveld.
Stemmer ikke det?
Som jeg sier, dere kan være sikre på at en pågripelse er nært forestående.
Om Gud vil.
Vi vil alle sove tryggere.
Om Gud vil.
Mine venner, jeg tror at for å forstå fremtiden,
må man både være følsom for historiens virkelighet
og for mulighetene
i det som kan komme.
Derfor ber jeg dere om å ha et åpent sinn for implikasjonene
av det dere vil se her i kveld.
I livet møter du av og til...
...mennesker som forstår
at skjønnhet ikke avhenger av øyet som ser,
men ligger langt dypere.
Hinsides lunkne antagelser om konvensjoner.
Funnet på et sted som ligger langt utenfor forventningene,
og tar pusten fra en.
Unnskyld meg. Har du gått deg vill?
Hva gjør du her?
Dette er Mr. Dipples private rom.
En feiltakelse.
Men på tross av fremtiden,
blir byen vår fortsatt
tæret bort av ødeleggelsene fra fattigdom
og pest. Og vi,
som sover trygt, har en plikt overfor dem som ikke gjør det.
Så i kveld
er det mitt privilegium
å invitere dere til å ta del i en usedvanlig mulighet.
At dere sammen med meg, gjennom
dekanen av Westminsters storsinnethet,
kjøper et landområde
som utgjør den forsømte Pye Street
og omkringliggende gater,
for å investere i et bemerkelsesverdig program av arbeider,
som vil resultere i at "Djevelens hektar" gjøres om
og gis tilbake til befolkningen i London...
...renset.
Takk.
Det er et edelt formål, Mr. Dipple.
Men jeg legger merke til at du ikke bare snakker om kirkens eiendommer,
men kongens.
Kongen har gitt det sitt segl og sitt kongelige samtykke.
Har han?
Drapene har satt spørsmålstegn
ved din evne til å oppnå en kompleks rekke av
sosiale reformer.
Mens han, sagt uten omsvøp, føler at Mr. Dipples ambisjoner
lettere kan oppnås.
Det er et spørsmål om kongens tiltro.
Ikke noe annet.
Hei, jeg har noen nyheter du kan trykke.
Mr. Marlott.
Finnes det noe hjørne av London der du ikke vil dukke opp?
Dipple og dekanen av Westminster
deltar i en sammensvergelse for å tømme Pye Street før jorden selges.
Vannforsyningen
er forgiftet med overlegg, og begge vet det.
Jeg tror at kirken har gitt meg falske opplysninger.
Hvis det er tilfellet,
tror du at lord Hervey fortsatt har en rolle i dette?
Jeg vet ikke.
Mr. Marlott.
Jeg føler at vi kan hjelpe hverandre.
Unnskyld meg.
Mrs. Rose. La meg følge deg hjem.
Du går ikke nå, håper jeg?
Nei, selvsagt ikke.
Frederick Dipple.
Jack Martins.
Ja.
Mrs. Rose, jeg må snakke med noen, men kan du vente?
Jeg har noe jeg vil snakke med deg om.
Selvsagt.
Mr. Martins.
Vær så snill, Mrs. Rose.
- Hva er det som haster? - Vi må gå.
Mr. Dipples aktiviteter
er for kriminelle formål.
Mr. Dipple har ikke noe annet enn gode hensikter, det er jeg sikker på.
Jeg har ikke for vane å velge mellom vennene mine, men...
...jeg ønsker ikke å dra ennå.
Unnskyld meg.
Han trenger noen forbedringer.
En krage, kanskje.
Mrs. Rose?
Beklager, jeg visste ikke at han ville vekke slike følelser.
Da min mann døde,
etterlot han meg med vår tre år gamle sønn.
Og da Sam var syv,
ble han også revet bort.
Men livet er fullt av slike ting.
Min sorg er ikke spesiell.
Sorgen din definerer deg ikke.
Jeg ser styrken din.
Du er ikke typen som skyver den inn i skyggene,
der den får spre seg, forgifte deg.
Du tar feil.
Jeg er helt forgiftet av den.
Jeg forstår.
Hele mitt liv...
...har jeg vært omgitt av døden.
Jeg har sett mer enn noen levende person.
Men å kjenne sorgen din...
...er å ha makt over den.
Jeg lever med sorgen min hver dag.
Ja, men du ser på sorgen din som en svakhet.
Jeg må gå.
Jeg kan ikke se på deg mer.
Det er urettferdig mot henne.
Esther, jeg kan ikke våkne i morgen
og vite at du aldri kommer tilbake hit.
Jeg skal komme tilbake.
Se hvem som er våken.
Har du funnet det du ser etter, soldat?
Jeg tok feil om Daniel Hervey.
Om alt.
Her, min vakre gutt.
Det er aldri kjedelig når det er over så fort, hva?
Jeg fant ham i Dublin.
Den høyeste mannen i Irland.
Kjøpte du ham?
Jeg reddet ham, gjorde jeg.
Men ikke før drittsekkene hadde skåret av ham tungen.
Har du barn?
En datter.
Jeg har en datter.
Vil du se henne?
Dette er min glede.
Gud ville ta henne, men jeg lot ham ikke.
Så jeg reddet henne.
Hun ser så levende ut.
Hun er levende.
Jeg snakker til henne hver kveld.
Hvor gammel er datteren din?
Hun var tre måneder gammel.
Var?
Hun døde.
Hun virker så levende for deg.
Jeg kan ikke for det, Mr. Marlott.
De som ikke er ønsket,
misfostrene...
Jeg ville reddet dem alle.
Hvorfor?
Fordi ingen andre vil gjøre det.
God morgen, overkonstabel.
Jeg tenkte du trengte noe sunt til frokost.
Jeg kan ikke spise stekte egg.
Jeg sa aldri at de ville være stekte.
Hva skremte deg her om kvelden?
Det var bare en lyd i mørket.
Det er et rom der han har alle innretningene sine.
Og det var en merkelig bok
og en dør som ikke kan åpnes.
Det skremte meg, det er alt.
Skremt i mørket,
slik du var hver kveld på barnehjemmet.
Nei, dette var annerledes.
I går kveld, i selskapet, så jeg en rar fyr,
og han dukket liksom opp akkurat der døren er.
Som han prøvde å komme inn.
Var han ikke en gjest?
- Hvor er den andre støvelen? - Nei.
Han var ikke en gjest.
Han så fortapt ut.
Og ikke særlig sunn, heller,
som om han aldri var i solen.
Litt som deg, faktisk.
Hva?
Du. Du ville ha godt av å komme deg ut i den friske luften.
Det hjelper ikke å sitte her inne.
Jo da.
Det hjelper ikke deg heller.
Se på oss, Joe.
Vi er to alen av samme stykke.
Kom igjen. Drikk egget.
Greit, gutter. Dette er udyret vi er ute etter.
Westbrook, du leder angrepet.
Alle mann ute i gatene.
Følg meg!
Du er den siste jeg vil se her i dag.
- Jeg vil tilbake i tjenesten. - Kommer ikke på tale. Gå hjem.
Hva skjer?
De arresterer kjempen for drapene.
Han oppholder seg ikke langt unna Pye Street,
de sier at beskrivelsen stemmer.
Det er ikke riktig, Bircher, det er ikke ham.
Det er John Marlott.
Han dukket liksom opp akkurat der døren er.
Han så fortapt ut.
En fortapt sjel.
Hva er galt? Er du redd for din egen skygge?
Du er Daniel Hervey.
Hvem er du?
Marlott hadde rett.
Marlott?
Du drepte Flora.
Drepte du Flora?
Gjorde du?
Greit, gutter.
Ta ham med.
Han er bare et barn!
La ham være!
Thomas!
Han er uskyldig,
og dere vet det!
Jeg er lei for det.
Jeg er så lei for det.
Rolig. Vær rolig.
Det var deg.
Hvis det gir deg fred, ja,
jeg drepte henne.
Marlott.
Joseph.
Hva ser du?
Si meg, hva ser du?
Tilgi meg.
Jeg kan ikke høre deg.
Jeg kan ikke høre hva du sier.
Joseph.
Tilgi meg.
Hvor er du, Joseph?
Hvor er du?
Han lever.
NESTE GANG
Vi har fått noen opplysninger
om dødsfallet til en overkonstabel.
Lord Hervey lever og er tilbake i London.
Betyr navnet Daniel Hervey noe for deg?
Hvis jeg sier det,
er jeg en død mann.
Vi har fått noen opplysninger, sir.
Vi vil gjerne spørre om noe.
- Går du? - Bli med meg.
- Som hva? - Som min kone.
Bare Hervey er syk nok til å tenke ut dette.
Bare han ville ta hjertene.
Dette er et valg du må ta.
- Å dø? - Å gjenforenes med barnet ditt.
Tekst: Siri Marum